Центр слов'ян і вікінгів
Розташований на  Острові етнографічний заповідник, у якому можна побачити реконструкції будівель періоду раннього середньовіччя.
На території Центру слов'ян і вікінгів створено етнографічний парк, де можна побачити реконструкції кількох десятків житлових та ремісничих будівель періоду раннього середньовіччя — від IX до XI століття. Відвідувачі можуть побачити в них репліки меблів, інструментів та предметів повсякденного вжитку. Крім того, можна взяти участь у майстер-класах: ліплення з глини, виготовлення повсті, письма гусячими перами, ранньосередньовічної муштри, стрільби з лука, а також спробувати страви вікінгів. Усі ці атракції мають на меті познайомити відвідувачів, у спосіб, відмінний від музейного, з тим, як жили люди 1000 років тому.
Щороку на межі липня та серпня тут відбувається Фестиваль слов’ян та вікінгів. Тоді сюди з’їжджаються натовпи воїнів на одне з найбільш міжнародних заходів раннього середньовіччя у світі. Учасники демонструють: стародавні ремесла, історичну музику, інсценізації історичних подій, регати та рейси на репліках історичних човнів. Крім того, проводяться численні ігри та розваги, а також історичні лекції.
У Скансені також проводяться інші заходи: Археологічний травневий фестиваль, Свято молодої берези, Івана Купала, Медозбір, Майстер-класи з експериментальної археології, Слов’янське свято врожаю, Вересневі майстер-класи, «Дзяди».
Запрошення на заходи адресовані: індивідуальним туристам, групам та школам для участі в цікавій освітній програмі та унікальній зустрічі з історією.

Cis pospolity Bursztyn

Cisy pospolite Bieliki

Cisy pospolite Strażnicy

Dąb bezszypułkowy Apostoł

Dąb bezszypułkowy Barnim

Dąb bezszypułkowy Karczmarz

Dąb bezszypułkowy Pan Tadeusz

Dąb bezszypułkowy Storrada

Dąb szypułkowy Bolko

Dąb szypułkowy Telesfor

Dąb Wisław

Dawna kanonia

Dawna kuria dziekana

Dziwna

Grodzisko Lubin – Tarasy Widokowe

Jezioro Czajcze

Jezioro Koprowo
Jezioro Koprowo jest największe na Pojezierzu Wolińskim. Obejmuje powierzchnię 481,34 ha. Jest to jednak płytki zbiornik, maksymalna głębokość to 3,1 m. Dno jeziora znajduje się w kryptodepresji. Koprowo należy do zbiorników przybrzeżnych, co oznacza, że dawniej była to zatoka morska. Przez akwen przepływa Lewieńska Struga, łącząca jeziora Pojezierza Wolińskiego z Zalewem Kamieńskim.
Koprowo przypomina swym kształtem elipsę, rozciągniętą w kierunku południkowym. Dno jest muliste, zaś linia brzegowa jest dość wyrównana. Brzegi są trudno dostępne, co wynika z podmokłości i zarośnięcia trzciną oraz oczeretem, który rośnie także na podwodnych górkach zbiornika. Akwen powoli zarasta i zanika, już 12% powierzchni jeziora jest pokryte roślinnością. We wschodniej części była niegdyś zatoka, która przekształciła się w bagnisty ląd z trzcinowiskami. W czasie tzw. cofki, kiedy w wyniku północnych wiatrów wlewają się słone wody do Zalewu Kamieńskiego, również Koprowo otrzymuje zasób wód morskich. Wtedy też obszar w okolicy jeziora jest zalewany.
Mimo iż wody tego akwenu są pozaklasowe, wędkarze cenią sobie tutejsze łowiska. Występuje tu ponad 30 gatunków ryb. Wśród nich są okoń, płoć, leszcz, śledź, i flądra, a także węgorz, szczupak, sandacz, miętus, troć wędrowna i łosoś. Koprowo nawet przy swej niedostępności z brzegów kusi szlakiem kajakowym. Prowadzi on przez Pojezierze Wolińskie do Zalewu Kamieńskiego i Bałtyku. Dla amatorów aktywnego wypoczynku warto polecić też pole golfowe, znajdujące się w pobliskim Kołczewie.

Jezioro Wisełka

Jezioro Zatorek

Kamień pamiątkowy poświęcony pamięci Greków

Kamień runiczny poświęcony Haraldowi Sinozębemu

Kamienica przy ul. Gryfitów 11

Kasztan jadalny Maron

Kościół filialny pw. Chrystusa Króla

Kościół filialny pw. Wniebowzięcia Najświętszej Maryi Panny

Kościół parafialny pw. Narodzenia Najświętszej Maryi Panny

Lewieńska Struga

Lipa "Babki Proszalne"

Marina Kamień Pomorski

Miejsce odpoczynku

Muzeum Regionalne im. Andrzeja Kaubego w Wolinie

Rzeźba przy promenadzie

Rzeźby na rynku w Wolinie

Skarbiec katedralny

Wydrzy Głaz

Zabytkowy budynek szkoły

Zalew Kamieński

Zalew Kamieński i Dziwna

Żywotnik olbrzymi Ludgarda

Єпископський палац
Будівля палацу була зведена в готичному стилі у другій половині XV століття. Вона виникла на місці споруди початку XIV століття. У 1568 році палац було перебудовано. Тоді йому надали риси ренесансної резиденції. Палац отримав нові інтер’єри та фасади, зокрема, привертаючий увагу фронтон, прикрашений мансверками. У західній стіні було зведено еркер, який вважається одним із найгарніших творінь на Помор’ї. На увагу заслуговує також трипролітна сходова клітка всередині будівлі. Разом із собором, будинком закрістана, канонією, парафіяльним будинком, деканатом та школою палац входив до складу колишнього соборного містечка.
Після 1945 року в палаці розміщувалася бібліотека. Наразі тут розташовані архів та виставкові зали Музею історії Каменської землі.

Алея зірок спорту в Дзівнові
Алея зірок спорту в Дзівнові — це знаменита вулиця, присвячена досягненням польських спортсменів. Ця вулиця розташована біля сучасного спортивного комплексу в Дзівнові. Тут встановлено мармурові плити з репліками медалей чемпіонів польського спорту, серед яких: Ірена Шевінська, Павел Настула, Гжегож Лато, Казімєж Гурський. З 2002 року щороку під час Фестивалю зірок спорту відкриваються нові постаменти з репліками медалей відомих спортсменів. Окрім реплік медалей, відвідувачі можуть побачити увічнені автографи зірок спорту. Патроном цієї ініціативи є Польський олімпійський комітет.

Бірюзове озеро
Озеро розташоване на острові Волін, воно утворилося після війни на місці колишнього розкопу крейди. Його назва пов’язана з бірюзовим кольором води, який особливо яскраво проявляється у сонячну погоду.

Багатоквартирний будинок на вул. Гріфітів, 1
Будинок на вулиці Гріфітів, 1, був зведений у першій половині XVIII століття на місці старішої забудови. Це двоповерховий житловий будинок з фахверковою конструкцією, з корисним горищем, спроектований у формі прямокутника. Будівля має мансардний дах. Наразі в будівлі розміщується готель.

Багатоквартирний будинок на вул. Гріфітів, 12
Будинок на вулиці Гріфітів, 12, був збудований у XVIII столітті. Його перебудували на рубежі XIX і XX століть. Це двоповерховий житловий будинок із придатним для використання горищем, спроектований за прямокутним планом. Будівля має двосхилий дах. Архітектурно він нагадує сусідній будинок XVI століття під номером 13. Розташування карниза на однаковій висоті та схожі віконні обрамлення можуть навіть наводити на думку, що будинки були зведені в один час і утворюють єдине ціле. Привертає увагу відсутність входу з фасаду. Його було перенесено в наш час. Будинок перебуває у приватній власності, його можна оглянути лише ззовні.

Балтійський парк динозаврів
Балтійський парк динозаврів у Вжосові — це місце, де можна активно провести час. Головною атракцією парку є екскурсія стежкою динозаврів, яка подарує незабутні враження не лише дітям, а й дорослим. Уздовж маршруту можна помилуватися реконструкціями динозаврів у натуральну величину. У парку також є інші атракції, такі як: мотузковий парк, залізнична колія, квадроцикли, надувні гірки, ігровий майданчик, ігровий зал. Цікавинкою є ігровий майданчик із прихованим скелетом динозавра. У парку також розташований Музей мінералів із цікавими скам’янілостями.На території Балтійського парку динозаврів нещодавно почав працювати також парк «Сафарі Вржосово», де можна побачити рідкісні види тварин, такі як: білий кенгуру Валлабі Беннетта, страуси, камерунські вівці, даніелі.
У парку є: автостоянка, ресторан, сувенірний магазин, туалет.

Балтійський парк мініатюр та світ залізниць
Якщо вам цікаво, що варто відвідати в Мендзиздроє, запрошуємо вас здійснити незвичайну подорож навколо Балтійського моря за 45 хвилин. Під час візиту до Парку Балтійських мініатюр, прогулюючись мініатюрним узбережжям Балтійського моря, ви пройдете кордони всіх країн, що лежать на Балтійському морі. Однак, щоб зробити вашу подорож ще більш привабливою, ми підготували моделі найцікавіших пам'ятників і маяків у масштабі 1:25 з Польщі, Німеччини, Данії, Швеції, Фінляндії, Росії, Литви, Латвії та Естонії, про історію яких вам розкажуть наші екскурсоводи. Ми подбали про збереження всіх деталей, доручивши виготовлення мініатюр найкращим модельним студіям. А на десерт ми підготували парк залізничних мініатюр, який на площі 500 м2 не дасть відірвати очей від маленьких і великих.
Обрана тема, розміщення моделей відповідно до їх реального розташування та мініатюрне Балтійське море роблять Балтійський парк мініатюр унікальним та мультикультурним. Ніхто раніше не брався за таке завдання, і кілька десятків тисяч задоволених відвідувачів у перший (2015) рік роботи є достатнім визнанням і мотивацією для нас для подальшого розширення парку.
Висловлюємо надію, що Балтійський парк мініатюр пробудить у вас історичні та географічні інтереси, заразить пристрастю до подорожей і відвідування досліджуваних тут місць в реальності. Це лише початок Балтійського парку мініатюр, який буде продовжувати розвиватися, щоб стати найкрасивішим парком мініатюр у Польщі. Експерти вже зараз відносять Балтійський парк мініатюр до найкращих туристичних атракцій Західного Помор'я.

Будівля пошти
Будівля пошти була зведена приблизно у 1900 році. Спочатку в цій будівлі розміщувалася Міська ощадна каса. Будівля зведена з цегли в стилі необароко на прямокутному плані. Її покрили мансардним дахом, а на осі фасаду розмістили виступ. Інтер’єри були капітально відремонтовані. Поштова установа переїхала до цієї будівлі у 1945 році.

Будинок на вул. Гріфітів, 13
Будинок на вулиці Гріфітів, 13, був зведений у XVI столітті і є найстарішим у цьому ряді будинків. Його перебудували на рубежі XIX і XX століть. Це двоповерховий житловий будинок із корисним горищем, спроектований за прямокутним планом. Будівля має двосхилий дах. Увагу привертає карниз, що увінчує фронтон будинку. Будинок перебуває у приватній власності, його можна оглянути лише ззовні.

Бункер V3 – мінімузей зброї
V3 була однією з німецьких гармат, розроблених під час Другої світової війни. У Волині збереглися залишки 150-метрових гарматних баз. Снаряди, випущені з них, могли мати дальність польоту 165 км.
З травня 1943 року по 12 лютого 1945 року в Заліссі біля Мєндзиздроя існував секретний німецький полігон для випробування V3. Нова диво-зброя не повинна була бути просто ще однією реактивною ракетою, як V1 і V2. "Сороконіжка", як називали V3 (Vergeltungswaffe 3), була найдовшою гарматою Другої світової війни. Її ствол мав довжину 130 метрів, важив 76 тонн і потребував 157 солдатів для обслуговування цього гіганта. Дальність стрільби V3 становила 165 км - рівно стільки, щоб обстріляти Лондон з французького узбережжя. На полігоні Залісся німці встановили три випробувальні гармати, кожна з яких відрізнялася нахилом і довжиною. Перша позиція була 60м. друга - 130 метрів. а третя - 80 метрів. Весь полігон був укомплектований 705-м німецьким артилерійським підрозділом загальною чисельністю 557 чоловік. Експериментальні ракети полетіли за межі Колобжега в море.....
Сьогодні на колишньому полігоні в Заліссі, 3 км. від Мендзиздроє, екскурсовод з ентузіазмом водить любителів історичних загадок і мілітарі з усього світу навколо бетонних конструкцій, які були опорами для трьох гармат типу V3. А в музеї, розміщеному в пост-німецькому бункері з 1943 року, де зберігалися снаряди для V-3, він розповідає історію цієї зброї. Історію, яка досі приховує багато таємниць... .
Де були розташовані казарми для гарматних екіпажів у Заліссі, що налічували понад 500 осіб? Де були їхні склади? Де зберігалися боєприпаси для випробувань V3? "Деякі німецькі джерела, в тому числі свідчення очевидців, вказують на те, що на полігоні в Заліссі були підземні приміщення. До сьогоднішнього дня вони не були знайдені". Це і є таємниця волинських букових лісів.
Сьогодні на озброєнні армії США є електромагнітні гармати - це мініатюра V-3, тільки замість пороху в бокових зарядах знаходиться електромагніт....
Ця зброя продовжує надихати військові кола.
Відвідавши це місце, сповнене живої історії поблизу Мендзиздроє, кожен зможе здійснити захоплюючу подорож у часі до часів Другої світової війни, взяти участь у розкопках часів війни або приміряти німецький армійський шолом.
Сьогодні в Мендзиздроє є два музеї, присвячені секретному проекту V-3: в Заліссі на острові Волин та в Мімоєцку, Франція.
Відвідайте полігон зброї V-3 в Заліссі, поблизу Мендзиздроя, і відкрийте для себе таємниці гітлерівської "сороконіжки".
Після відвідин полігону на всіх чекає військовий гороховий суп.

Вілла на вул. Парковій, 5
У Дзівнові розташована велична вілла, що представляє приморський тип забудови. Це будівля з розчленованим об’ємом та багатими архітектурними деталями. Вілла була зведена на початку XX століття.
Містечко Дзівнув колись складалося з трьох окремих рибальських поселень: Дольний, Горний, Дзівна, які у 1926 році були об’єднані в Дзівнув. Вілла, розташована за адресою вул. Паркова, 5, знаходилася на території Дзівнова-Дольного. Перший власник вілли, а також її архітектор невідомі. Дату спорудження встановлено на основі архітектурного стилю, представленого будівлею.
Будівля характеризується розчленованим, асиметричним планом, типовим для віллової забудови. Це двоповерхова будівля з підвалом та корисним горищем. Основний корпус будівлі чотирибічний із фіктивними ризалітами. У зв’язку з розчленованим об’ємом будівлі вона накрита кількома дахами, що створює цікаву композицію, яку доповнює ажурна різьба з рослинним мотивом, що оздоблює дах. Дах покритий керамічною черепицею. Біля західного кута головного корпусу розташоване невелике крило. Входи до будівлі ведуть через ганок, розташований біля південно-західної стіни корпусу, та веранду, розміщену на південно-східній стіні. На фасадній стороні розташовані балкони. Фасад вілли виконаний у стилі, характерному для вільної заміської забудови початку XX століття. Північно-східна стіна повністю позбавлена вікон, що мало забезпечити спокій і комфорт відпочивальникам. У межах колінної стіни видно декоративно профільовані кінці перекривних балок та дерев’яну конструкцію ригелів. Уся споруда прикрашена багатим різьбленням по дереву. Вікна будівлі — подвійні, хрестоподібні, розділені хрестом; на мансарді — ящикові, багатостулкові. Вікна розміщені в декоративних оправах із геометрично-кубічними мотивами, виконаних у штукатурці. Будівля збереглася в хорошому стані.
Наразі будівля використовується як житловий будинок, у ній мешкає кілька сімей. До об’єкта можна підійти ззовні.

Велосипедний лічильник Kołczewo

Волін
Вид на Волін і Костел св. Миколая Біскупа, який існує і сьогодні. Сучасне фото зроблене з берега річки Дзівна біля Центру слов’ян і вікінгів.

Дім сестер-боромейок «Стелла Матутіна»
Кінець XIX століття — це час стрімкого розвитку Мєндзиздроїв: разом із напливом туристів та курсантів зростала потреба у розвитку душпастирства на цій території. Вирішити цю проблему вирішив парафіяльний священик зі Свіноуйся, о. П. Волкель, до юрисдикції якого належали Мєндзиздрої. Він вирішив заснувати в Мієндздроях будинок для курсантів, де б відправлялися меси для них. Дозвіл на відкриття свого закладу в Мієндздроях отримали сестри-боромеїстки з Тшебниці на Нижній Сілезії. Сестри прибули до курорту в 1899 році, а в 1901–1902 роках там було збудовано притулок разом із каплицею. Кошти надходили зі внесків курсантів. Пізніше будинок приймав курсантів і слугував реколекційним центром. Після Другої світової війни сестри були позбавлені власності, але будинок вдалося повернути у 1961 році.
Будинок «Stella Matutina» зведений на схилі, укріпленому підпірною стіною. Своєю архітектурою він нагадує курортну забудову рубежу XIX–XX століть. Він багатий на архітектурні деталі, зокрема на характерну вежечку. З первинних елементів обладнання та інтер’єру збереглися переважно віконні та дверні рами, оздоблення сходової клітки, живописні медальйони із зображеннями святих у каплиці, шафи в нішах у стилі сецесії та оригінальна дерев’яна вішалка, а також кахельна піч із геометричним орнаментом у житлових приміщеннях. Будівля перебуває у дуже хорошому стані.
Будівля з’єднана з будинком «Stella Matutina», колишньою «Villa Martha», що на вул. Здройовій, 5c, який сестри придбали у 1912 році. Тоді ж його було розширено та з’єднано переходом з головним будинком. Раніше вілла слугувала людям похилого віку та самотнім, а зараз там мешкають черниці.

Зерновий елеватор
Масивна цегляна будівля була зведена на початку XX століття. Це одна з найхарактерніших споруд Воліна. Колись вона використовувалася для перевантаження зерна, сьогодні не працює і недоступна для відвідування.
Зведена на початку XX століття над річкою Дзвіна, вона є однією з найбільш впізнаваних архітектурних споруд Воліна. Могутня цегляна споруда, що складається з двох будівель із баштовими дахами, з’єднаних переходом, колись використовувалася для перевантаження зерна. Наразі вона виведена з експлуатації. Інтер’єри не відкриті для відвідувачів.

Каменський амфітеатр
Амфітеатр розташований у Каменській затоці, він є продовженням Старого Ринку. Тут проходять концерти та інші культурні заходи, зокрема, щорічний Фестиваль сучасної народної культури.

Катедральний собор св. Івана Хрестителя
Будівництво готичного храму з цегли та граніту розпочалося у другій половині XII століття і тривало аж до XV століття. У другій половині XIX століття було добудовано вежу.
Будівництво розпочалося у другій половині XII століття і тривало аж до XV століття. Церква зведена з цегли та гранітної бруківки. Вона має риси романського та готичного стилів. Вежа зведена у другій половині XIX століття, перебудована у 1934 році.
Костел освячено 16 вересня 1945 року.
Розклад богослужінь: неділя — 7:00, 8:30, 10:00, 12:00, 19:00; будні — 7:00, 17:00 (з червня до кінця серпня — 19:00). Свято: 24 червня.

Колегіальний костел св. Миколая Біскупа
Перші згадки про готичний храм у Волині датуються 1288 роком. Він неодноразово перебудовувався, під час Другої світової війни був майже повністю зруйнований, проте його вдалося відбудувати.
Волін був першою єпископською резиденцією, яка виникла в результаті місії християнізації. Єпископська резиденція була затверджена в 1124 році. У 1160 році її перенесли до Кам’яного Поморського. Середньовічний храм, як єдиний із трьох збудованих, зберігся у Воліні до сьогодні. Перші згадки про нього датуються 1288 роком. На жаль, неможливо точно встановити, як саме виглядав храм спочатку. Після чергової перебудови у XIV столітті відомо лише, що споруда була тринефною, зведеною на квадратному плані, із західною вежею. Відомо також, що у XV столітті псевдобазиліка, після будівельної катастрофи, була вкотре перебудована. У XIX столітті церква була перебудована, пережила війни й збереглася у Волині донині.
Однак під час війни дві історичні церкви — на честь святого Георгія та святого Миколая — зазнали значних руйнувань. Адже місто було зруйновано на 70 %. Комуністична влада знесла костел на честь святого Георгія, а костел на честь святого Миколая залишили. Лише 31 травня 1988 року храми було передано церковній владі. Тоді ж розпочалися планування та будівельні й реставраційні роботи. Церква була введена в експлуатацію у 1999 році. У вівтарі знаходиться високий розп’яття, статуя Воскреслого Ісуса, табернакулум, оточений колосками та виноградними лозами. На стінах розміщені станції Хресної дороги.

Колишній будинок ризничара
Будинок сакраниста був збудований у другій половині XVIII століття. Разом із собором, єпископським палацом, канонією, парафіяльним будинком, деканатом та школою він входив до складу колишнього соборного містечка. Будівля була перебудована на рубежі XIX і XX століть. Це одноповерховий будинок із житловим горищем, спроектований за квадратним планом. Будівля має двосхилий дах із центрально розташованою димохідною трубою. Будинок перебуває у приватній власності, його можна оглянути лише ззовні.

Колишня соборна парафіяльна резиденція
Кафедральна парафіяльна резиденція була збудована у 1760–1770 роках. Разом із собором, єпископським палацом, канонією, будинком zakrystiana, деканатом та школою вона входила до складу колишнього соборного містечка. Це двоповерховий будинок з фахверковою конструкцією, спроектований за прямокутним планом. Будівля накрита керамічним конвертоподібним дахом. На рубежі XVIII і XIX століть у тому ж стилі було добудовано господарську будівлю. У 1985 році фасад парафіяльного будинку був прикрашений меморіальною дошкою на честь історика мистецтва та музикознавця професора Гвідо-Хмаржинського, який неодноразово бував гостем у цьому будинку. Наразі в будинку розміщується згромадження черниць, тому його можна оглянути лише ззовні.

Місце відпочинку
Місце відпочинку з навісом та лавками і столами

Міські укріплення
Міські стіни XIV століття сьогодні можна побачити лише у вигляді невеликих фрагментів. У хорошому стані збереглися Волінські ворота, Масляна брама та Піастовська вежа. Прогулянка слідами фортифікацій займає близько двох годин.
Будівництво оборонних стін у Кам’єні-Поморському розпочалося в першій половині XIV століття, після того як у 1308 році на Кам’єн напали бранденбуржці, внаслідок чого тоді згоріло все місто. Навколо міста було зведено вісім оборонних веж, у тому числі три з боку Залева (Рибацька, Міська та Масляна). З боку суші місто захищала стіна з п’ятьма вежами та двома ровами. Ці укріплення не охоплювали собор та будівлі капітулу, які були укріплені окремою стіною. В результаті Тридцятирічної війни (1618–1648) місто та його оборонна система зазнали руйнувань, до сьогодні збереглися лише невеликі фрагменти стін, а також Піастовська вежа та Волінська брама.
Ті, хто зацікавлений у пошуку слідів оборонних стін міста, можуть вирушити на прогулянку, яка займе близько 2 годин. Прогулянку можна розпочати біля Залева, де збереглися фрагменти міських стін. Ще однією залишкою колишніх оборонних стін, яку також можна побачити в околицях Залева, є Масляна брама, яка як одна з трьох веж, що захищали місто з боку водойми, збереглася до наших днів. Прогулюючись слідами оборонних мурів міста, не можна оминути XIV-столітні Волінські ворота, що представляють готичний стиль. Нині тут розташований Музей каменів. Залишки оборонних мурів мають трьох власників: адміністрацію громади, місцеву парафію та державну скарбницю. Не всі однаково дбають про цю історичну пам’ятку, внаслідок чого частина з них перебуває в поганому стані.

Маєток
Маєток у Воліні має дуже багату історію. У XII столітті на його місці стояв дерев’яний маєток слов’янського каштеляна. На межі XIII і XIV століть на цьому ж місці було зведено замок поморських князів. У 1622 році замок було перебудовано, а кілька років по тому, у 1628 році, він зазнав руйнувань внаслідок пожежі в місті. Замок поморських князів називали «вдівським замком». Це сталося завдяки мешканкам замку — княгині Анни Марії Бранденбурзької, яка проживала там 15 років після смерті чоловіка, та Софії Саксонської, яка мешкала там у 1623–1636 роках. У другій половині XVII століття шведи, прагнучи стерти сліди існування Поморського князівства, розібрали замок, залишивши лише підвали. Лише через багато років, а саме на рубежі XVIII і XIX століть, поморська родина Белових на місці замку збудувала свою резиденцію.
Стіни замку не збігаються точно з фундаментами, що можна побачити ззовні будівлі. Контур фундаментів обмурували готичною цеглою. Після Другої світової війни маєток виконував функцію столярної майстерні, якою керувало волінське підприємство комунального господарства. У 2009 році розпочалася ревіталізація будівлі. Ремонт, що фінансувався Міністерством культури та національної спадщини, тривав чотири роки. У грудні 2012 року відреставрована будівля була введена в експлуатацію. Наразі там розміщується Центр міжнародного співробітництва.
Бароковий маєток — це одноповерхова будівля. Він зведений на прямокутному плані. Будівлю покриває двосхилий дах. Площа будівлі становить 200м². Ім’я архітектора маєтку залишається невідомим. Проведена реставрація дозволила будівлі повернути колишню велич. Сучасний вигляд маєтку до невіри нагадує той, що був багато років тому. Цей історичний маєток має стати обов’язковим пунктом маршруту кожного туриста, який відвідує Волін. У безпосередньому оточенні маєтку розташовані історична поштова будівля, ратуша та Регіональний музей у Воліні.
Наразі власником є Гміна Волін.

Маєток
З 1360 року колишнє Мілхов, тобто сучасне Мілахово, було лицарським ленним маєтком родини фон Парлов. Воно перебувало в їхніх руках до середини XVIII століття. Згодом маєток перейшов до родини фон Меллін. У 1804 році село було продано Фрідріху Менгделю, і з того часу воно часто змінювало власників.  Після Другої світової війни на території маєтку дислокувалася Червона армія, а згодом тут було створено державне сільськогосподарське господарство, що входило до складу КПГР «Вржосово».
У першій половині XIX століття на території маєтку було збудовано садибу на прямокутному плані площею 560м². Тоді це була одноповерхова будівля з мансардним дахом. Наприкінці XIX століття садибу розширили. На північному фасаді з’явилися три ризаліти в неоготичному стилі, які можна побачити й донині. Наразі будівля з кожного боку виглядає по-різному. Зі сходу вона накрита двосхилим дахом, з півдня — мансардним, а з півночі — плоским. З південного боку до маєтку також добудували ганок.
У 1965 році було проведено реставрацію пам’ятки, під час якої демонтували декоративні ліпнини та кахельні печі.
Навколо палацу розкинувся невеликий маєтковий парк XIX століття, поєднаний із садом.
Наразі весь палацово-парковий комплекс виставлено на продаж. Об’єкт можна оглянути ззовні.

Марина Суломіно
Марина «Суломіно» — це затишна пристань, розташована на березі мальовничого Щецинського затоки, неподалік від Воліна. Туристи цінують її за спокійну атмосферу, прекрасні краєвиди та тісний контакт з природою. Об’єкт пропонує зручності як для яхтсменів, так і для велосипедистів, маючи статус «Місця, дружнього до велосипедистів» (MPR). Додатковою атракцією є оглядова вежа, з якої можна милуватися розлогою панорамою затоки та навколишніх природних територій. Це ідеальне місце для тих, хто шукає відпочинку подалі від переповнених курортів.

Мол
Мол у Камені-Поморському є продовженням вул. Балтицької. З нього відкривається панорама на Каменську затоку та місто. Поруч також знаходиться одна із найкрасивіших марин Західнопоморського судноплавного шляху.

Музей історії Каменьщини
Музей розташований у соборному комплексі Старого міста. Тут можна побачити постійні археологічні та сакральні виставки, а також тимчасові виставки. Найновішою цікавинкою об’єкта є інтерактивна виставка про Евальда фон Клейста – фізика і винахідника, творця першого електричного конденсатора.

Музей каміння
Музей каменів розташований у історичній башті та Волінських воротах XIV століття, які є залишками оборонних мурів міста. Він знаходиться у Старому місті, на перехресті вулиць Баштової та Словацького. Розташований неподалік від затоки. Тут можна оглянути низку цінних мінералів і скам’янілостей, а навіть метеорит. Особливою принадою є експозиція, присвячена історії міста Камінь-Поморський, а також тераса з видом на околиці.
Музей було засновано у 2001 році. Це приватний музей, який є проектом родини Соколовських, що володіє подібним музеєм у Шклярській Порембі. На експозиції музею можна побачити: численні мінерали (зокрема, найбільшу в Польщі аметистову «щітку»), бурштини (трикілограмовий зразок з околиць Рарвіна) та шестикілограмовий метеорит з оригінальним сертифікатом. Крім того, у своїх колекціях музей має скам’єнілості динозаврів, зокрема скелети дейноніха та орнітолеза, а також кістки тиранозавра, аллозавра, баріонкса, целофіза та страутіоміма.
Великою атракцією є скам’яніле гніздо з 33 яйцями качинодзьобого динозавра. Ілюстрацією до цієї експозиції є фільм, що демонструється в музеї та зображує життя динозаврів. У музеї також можна оглянути історичні експозиції: одну, присвячену історії міста, та іншу, що презентує репліки старовинної зброї та обладунків. На останньому поверсі вежі розташована меморіальна зала під назвою «Камінь вчора і сьогодні». Додатковою атракцією є оглядовий майданчик, з якого можна помилуватися панорамою міста та його околиць, зокрема Каменським водосховищем, островом Хрзанщевським та Королівським валуном. У музеї працює сувенірний магазин.

Музей морського рибальства
Музей представляє історію м. Дзівнув, одного з найважливіших стародавніх рибальських портів Польщі.

Обеліск пам’яті Евальда фон Клейста
Обеліск був споруджений мешканцями Кам’єна-Поморського до 300-ї річниці від дня народження Евальда Юргена фон Клейста — вченого та винахідника, який у 1722–1747 роках обіймав посаду декана Кам’єнського капітулу. 11 жовтня 1745 року в Кам’яні-Поморському він першим у світі провів експеримент з електричним конденсатором (пляшкою Клейста).
Про цю епохальну подію свідчить меморіальна дошка, розміщена на обеліску. Обеліск розташований перед маєтком, відомим як «Курія декана» або «Маєток фон Клейста», — у якому винахідник мешкав під час свого перебування в місті.

Пірс у Мєндзіздроях
Історія пірсу в Мєндзиздроях сягає 1885 року. Тоді це був невеликий дерев’яний місток. У 1906 році його розширили, і довжина дерев’яної споруди становила 300 метрів (або, за іншими джерелами, 370). Під час Першої світової війни його підірвали сапери, а в 1920 році відновили до довжини 200 метрів.
Неодноразово зруйнований штормами та несприятливими погодними умовами, у другій половині 80-х років його закрили, а причал демонтували. У 1994 році розпочалося будівництво нового причалу, яке відбувалося у два етапи й остаточно завершилося у 2004 році.
Наразі мол у Мєндзиздроях має довжину 395 метрів і є одним із найдовших у Європі. Він має залізобетонну конструкцію та статус морської пристані для туристичних суден, які відпливають звідси до Свіноуйстя та німецьких приморських містечок: Альбека та Герінгсдорфа.

Парафіяльний костел св. Апостола Петра
Неоготичний храм був побудований на початку 60-х рр. XIX ст. Спочатку він належав протестантам, а після Другої світової війни його зайняли католики.

Поворотний міст
Побудований у 1958 році поворотний міст є одним із п’яти споруд такого типу в Польщі. Його довжина становить 135 м, і він з’єднує острів Волін із Волінською Кепою.
Поворотний міст був побудований у 1958 році. Він є одним із п’яти таких мостів у Польщі. Його загальна довжина становить 135 м, ширина — 9,80 м, допустима маса транспортного засобу, що рухається по ньому, — 30 т. Він з’єднує два острови: Волін та Волінську Кепу. Він обертається завдяки електродвигунам, розташованим у центральній опорі. Відкриття мосту призводить до перекриття дорожнього руху.

Показова загорода зубрів
Розташована у Волинському національному парку Демонстраційна ферма зубрів займає площу 28 га. У 1976 році тут оселилися перші чотири особини. Відтоді щороку на світ з’являються в середньому ще дві особини, і на фермі мешкає від кількох до кількох десятків особин.
Демонстраційний заповідник зубрів займає 28 га. За огорожею розташовані оглядові тераси, а вхід охороняє декоративні ворота. У 1976 році до заповідника привезли чотирьох зубрів із Борека та Біловежі: корову «Поміну», бика «Подскакевича» та двох телиць «Помпею» і «Подвижку». Наразі більшість зубрів, що мешкають на території заповідника, народилися саме тут. Щороку народжується 1–2 телят. У різні періоди кількість зубрів коливалася від 5 до 12. Зараз їх 5: «Познаняк II», «Полікосія», «Посава», «Позова» та «Поланін II».
Хоча сам заповідник було створено в рамках програми збереження популяції зубрів, тут також перебувають вилікувані або вирощені людиною тварини, нездатні до самостійного існування в природному середовищі. Наразі там можна зустріти: кабанів, оленів та білих орлів.
На території Демонстраційного заповідника зубрів для зручності туристів облаштовано: лавки, столи, навіс (можливість перекусити, відпочити), оглядові майданчики, туалети. Об’єкт пристосований для людей з інвалідністю.

Постійна експозиція білих орланів
Білий орел є символом Волинського національного парку. Цього птаха також називають морським орлом, біркутом і ламігнатом. Пару білих орлів можна помилуватися в парку за Природничим музеєм. З самого початку існування Волінського національного парку тут виставлялися живі екземпляри цього виду. Вони мешкають у великій, просторій вольєрі. Ці птахи не здатні виживати в дикій природі, і за згодою Головного природоохоронця слугують освітнім та науковим цілям. Поруч розташовані навчальні таблички та дерев’яна альтанка.

Приморський парк мініатюр і залізниць
Приморський парк мініатюр і залізниць — цікава атракція в Дзівнові. У мальовничому парку можна побачити мініатюри польських маяків у масштабі 1:10, а також репліки локомотивів, паровозів і залізничних вагонів. Локомотиви мчать по коліях і випускають хмари диму, радуючи найменших відвідувачів.
Квитки:
На пільговий квиток мають право:
дітям, підліткам, студентам (за наявності учнівського або студентського квитка)
пенсіонерам, пенсіонерам за віком та інвалідам
особам з інвалідністю
* Груповий квиток: понад 15 осіб + 1 супроводжуючий (вхід безкоштовний). Рекомендується попереднє бронювання.
У разі несприятливих погодних умов Парк мініатюр може бути закритий раніше.
Для найменших дітей передбачено ігровий майданчик, у парку також є кав’ярня.
Середня тривалість перебування в парку становить близько 1 години.
На протилежному боці вулиці розташована автостоянка для автобусів та легкових автомобілів.

Природничий музей Волінського національного парку
У музеї представлено багатство фауни та флори Волінського національного парку. Виставка просто неба, присвячена цікавим видам птахів, є однією з головних атракцій м. Мендзиздроє.

Променад Зірок (Алея Зірок)
Алея Зірок була створена в 1996 р., під час першого Літнього фестивалю зірок. Найважливішою її частиною є кам’яні плити, на яких представники польської культури залишають відбитки своїх рук. Нині їх налічується понад 100.

Пункт ремонту велосипедів самообслуговування

П’ястівська вежа і Волінська брама
Ці споруди були зведені у XIV столітті. Сьогодні вони є найкраще збереженими середньовічними пам’ятками міста і відкриті для відвідувачів: у них розташований Музей Каменів та оглядовий майданчик.
Пястовська вежа — це башта XIV століття в готичному стилі, яка разом із Волінськими воротами належить до найкраще збережених об’єктів середньовічної міської забудови Кам’я-Поморського та його оборонної системи. Наразі в цих величних спорудах розміщується Музей Каменів. У своїх багатих фондах він представляє надзвичайну колекцію мінералів, скам’янілостей та метеоритів. Додатковою атракцією для туристів, які відвідують музей, є оглядовий майданчик, з висоти якого можна милуватися розлогою панорамою міста, що чітко відображає його колишній вигляд. Також чудово видно його околиці разом із розливами Дзівни, Каменським затокою та островом Хрзанщевським, а також Королівським валуном.

Ратуша у м. Волін
Неоготична ратуша 1881 року наразі є штаб-квартирою міської адміністрації Воліна. Раніше на цьому місці стояв монастир сестер-цистернок.
Ратуша у Воліні була збудована у 1880–1881 роках у неоготичному стилі. Її звели на місці князівського замку та пізнішого монастиря цистерянок. Нині тут розташована міська рада.

Ратуша у м. Камень-Поморський
Найстаріша частина ратуші датується XIII століттям. Будівля неодноразово розширювалася. У 2011 році під час археологічних розкопок поблизу неї було виявлено сліди перебування вікінгів, що датуються X століттям. Наразі в будівлі розміщується міська адміністрація.
Ратуша в Кам’єні-Поморському будувалася в кілька етапів, найстарішою є західна частина будівлі. Будівництво ратуші розпочалося на рубежі XIII і XIV століть, проте лише в середині XIV століття вона набула того вигляду, який ми бачимо сьогодні. Спочатку його основа мала форму квадрата, пізніше її розширили до прямокутника. Відповідно до тодішніх канонів фасад будівлі був звернений на схід. У XV столітті, у період пізньої готики, будівлю прикрасили орнаментами та архітектурними деталями. Близько 1600 року було зведено західний фронтон будівлі з мазерковим орнаментом, виконаним із профільованої цегли.
У XVIII столітті вхід до будівлі було змінено, перенісши його зі східного боку на південний; тоді ж вікна замінили на прямокутні. У 1837 році частину першого поверху розділили на два яруси з метою отримання нових приміщень. Через 90 років було проведено реготинізацію будівлі, оголивши колони та аркади аркада. У 1945 році внаслідок військових дій будівля була майже повністю зруйнована, залишилися лише огороджувальні стіни з центральним фронтоном. Відбудова ратуші відбулася лише в 1965–1968 роках, тоді було відтворено вигляд XV століття. Стилістично будівля належить до перехідного періоду в мистецтві Західного Помор’я, між готикою та ренесансом. Ратуша зведена з цегли та частково оштукатурена. Старіша, західна частина будівлі виконана у ведійському стилі, а східна — у готичному. У підвалах та на першому поверсі збереглися готичні хрестово-реберні та циліндричні склепіння. Ратуша є найважливішою будівлею в Старому місті. Слід звернути увагу на триаркадний підвісний коридор із пізньоготичним фронтоном зі східного боку, а також на західний фронтон з мазерковим оздобленням, на вершині якого розміщено герб міста. На південній стіні збереглася оригінальна «куна» — старовинний катівський пристрій, до якого прив’язували засудженого за допомогою нашийника; зазвичай це супроводжувалося батогом.
У 2011 році в результаті археологічних розкопок перед ратушею було виявлено уламки кераміки та рукоятку ножа вікінгів X століття, які зараз можна оглянути в Музеї історії Каменської землі. Місце знахідки виставлено на огляд, його можна побачити крізь спеціальну решітку разом із фрагментом стіни XVI століття. Про цінну знахідку повідомляє меморіальна дошка, розташована поруч. Наразі ратуша є резиденцією міської влади.

Ресторан "Порт
Ми - цілорічний ресторан, розташований в 200 м від пляжу в Мендзиводзі :) Нас не важко знайти, оскільки ми знаходимося прямо навпроти костелу, на перетині вулиць Zwycięstwa та Bałtycka.
Port - це унікальне місце, де ми зосереджуємося на смаку, якості та свіжості. Це невеликий сімейний паб з дуже теплою і невимушеною атмосферою, де ви будете почувати себе дуже невимушено. Ми пропонуємо свіжу смажену та запечену рибу, піцу, салати, обіди, сніданки та вечері.
Наш ресторан - гарне місце для всієї родини, він має затишну терасу, яка працює навіть взимку. Ми відкриті цілий рік, щодня. Насолоджуйтесь найкращою італійською кавою та холодним пивом разом з нами :) R
есторан також дружній до іноземців, у нас є перекладене меню і ми говоримо польською, англійською та німецькою мовами.

Розкривний міст
Міст було введено в експлуатацію у 1994 році. Раніше на цьому ж місці стояв дерев’яний міст. Споруда з’єднує береги судноплавного каналу шириною 16 м. Проліт мосту відкривається у парні години.
Міст, що з’єднує Дзівнув з островом Волін, був збудований у 50-х роках на місці колишнього поромного переправи. Спочатку це був дерев’яний міст з одним підйомним прольотом. Нинішній міст, зі сталевою конструкцією, був введений в експлуатацію у 1994 році. Його два прольоти підіймаються, щоб пропустити яхти, катери та екскурсійні судна, що виходять із порту. Підняття прольоту відкриває судноплавний канал шириною 16 метрів.
Перший міст, побудований у 50-х роках, став відомим завдяки зйомкам у фільмі «Четверо танкістів і собака», де він став місцем однієї з відважних операцій. Нинішній міст є великою туристичною атракцією як для пасажирів суден, що пропливають під ним, так і для людей, які спостерігають з берега за процесом підйому мосту. Прольоти підіймаються за допомогою електроприводу у парні години.

Середньовічні оборонні мури
Первісні стіни були зведені у XIV та XV століттях. У XVII столітті їх було знесено, а згодом — відновлено. Їхні фрагменти можна побачити у північно-східній частині Воліна.
Система укріплень навколо міста, зведена у XIV та XV століттях, складалася з оборонних стін та п’яти бастіонів, що виступали перед ними. Розбудова фортифікацій тривала до XVII століття, потім їх було знесено та знову відбудовано у 1710 році.
Фрагменти найстаріших стін знаходяться в північно-східній частині міста. Їхня висота становить три метри, довжина — близько 50. Вони збудовані з каменю та мають неоднорідну конструкцію.

Соборний комплекс у м. Камень-Поморський
До соборного комплексу, окрім собору, входить чимало історичних будівель. Весь комплекс займає площу майже 3 га. Історія перших сакральних споруд, зведених на цій території, сягає XII століття.
Кафедральний комплекс у Кам'яні-Поморському у 2005 році було визнано історичною пам'яткою. Він становить окреме ціле в плані міста, яке спочатку було оточене оборонною стіною. Кафедральний комплекс складається з кількох історичних споруд: собору, внутрішнього двору, єпископського палацу, парафіяльного будинку, канонічного будинку, деканату, будинку zakrystiana, школи, настінних розписів у сакральній скарбниці та органу.
У XII столітті Кам’єн-Поморський був центром, що динамічно розвивався, що зумовило перенесення сюди резиденції Поморського єпископства, яке охоплювало своєю юрисдикцією майже половину узбережжя Балтійського моря. Будівництво першої монументальної споруди у східній частині Поморського герцогства тривало від кінця XII до середини XIV століття. У 1544–1572 роках внаслідок реформаційних подій соборне поселення стало резиденцією лютеранських єпископів.
Соборний комплекс займає площу 2,80 га, у його центральній частині розташований собор у романсько-готичному стилі, зведений із цегли та гранітних каменів у формі тринефної базиліки. Оздоблення собору колись славилося своїм багатством, цінні твори мистецтва зберігалися в соборній скарбниці, на жаль, після 1945 року колекції зникли безслідно. Наразі в інтер’єрі собору можна оглянути середньовічний пізньоготичний вівтар, два дерев’яні розп’яття, скульптуру, що зображує Івана Євангеліста, дві кам’яні хрестильні купелі та 12 надгробних плит єпископів і церковних сановників, а також новочасні елементи з періоду лютеранського храму, що мають барокові риси.
З дев’яти збережених будівель, що входять до складу соборного поселення, шість належать церкві, а три — муніципалітету. Найстарішою спорудою в поселенні є єпископський палац другої половини XV століття. Ще три споруди датуються XVIII століттям — парафіяльний будинок, каноніат та будинок декана, які демонструють форми, типові для дворянського будівництва на Помор’ї. У будинку декана збереглися готичні елементи. Будинок інституту для дівчат, будинок zakrystiana та житловий будинок будувалися в той самий час, проте були капітально перебудовані у XIX та XX століттях. Дві останні споруди — школа та будинок парафіяльних священиків — з’явилися у першій половині XX століття. Додатковим елементом історичного комплексу є барокова брама, що збереглася з кінця XVII століття.
Варто згадати про внутрішній дворик, який є єдиним прикафедральним внутрішнім двориком у Польщі. На увагу заслуговують також барокові органи в Каменській катедрі: вони мають 13 м завширшки, 9 м заввишки, 3300 труб і здатні видавати 47 голосів. Орган є одним із найвідоміших барокових творів мистецтва, чому сприяв Міжнародний фестиваль органної та камерної музики, що проводиться вже понад півстоліття. Відвідувачам відкриті для огляду собор, внутрішній дворик, скарбниця, а також проводяться органний концерти.
Святі меси в соборі:
Пн. 7:00, 17:00 з червня до кінця серпня 19:00
Вт. 7:00, 17:00; з червня до кінця серпня — 19:00
Середа: 7:00, 17:00; з червня до кінця серпня — 19:00
Чт. 7:00, 17:00 з червня до кінця серпня 19:00
Субота 07:00, 17:00 з червня до кінця серпня 19:00

Станція Волін
Станція розташована в північній частині Воліна. На ній зупиняються поїзди зі напрямку Щецина та Свіноуйсьця.
Залізничний вокзал Волін - відправлення, прибуття, інформація

Станція Кам'янь-Поморський
Залізничний вокзал має два перони, які обслуговують пасажирів на маршруті до Високої Каменської та Щецина. Будівля датується 1963 роком, вона була зведена на місці попередньої, яка була зруйнована під час війни.
Залізничний вокзал Кам'янський Поморський - відправлення, прибуття, інформація

Територія Старого міста та Катедрального мікрорайону
Назва міста походить від валуна, який лежить на березі острова Хрзанщевського і називається «королівським». Згідно з переказами, Болеслав Кривоустий у 1121 році провів з нього огляд флоту.
Поселення завдяки своєму розташуванню дуже швидко набуло значення. Уже в 1176 році вона стала резиденцією поморських єпископів. Це сталося після спустошення первісної столиці єпископа у Воліні. Тоді ж розпочалося будівництво канонічного будинку, єпископського палацу та собору, який через навали данців і бранденбуржців було завершено лише у XIV столітті. Весь комплекс було оточено оборонною стіною. У наступні століття комплекс доповнили: будинок декана, парафіяльний будинок, будинок інституту для дівчат, будинок zakrystiana, цегляна канонія та школа. На початку Реформації єпископство не було скасоване. Лише після смерті останнього католицького єпископа в 1544 році Камінь-Поморський став резиденцією лютеранських єпископів. Він залишався нею до 1648 року. У 1648–1821 роках у Камені резиденцію мала лютеранська капітула. З 1812 по 1945 рік собор був парафіяльним костелом. Після Другої світової війни комплекс повернувся під управління римо-католицької церкви. У 1972 році собор було знову освячено. У 2005 році соборний комплекс було визнано пам’яткою історії.
Паралельно з соборним комплексом розвивалося місто. Воно сформувалося на базі слов’янського граду, що існував щонайменше з X століття. У 1124 році Оттон з Бамберга здійснив перше хрещення мешканців Кам’яни. У 1274 році поселення отримало міські права, що суттєво сприяло його розвитку. Тоді було прокладено мережу вулиць із розташованою в центрі ринковою площею. Розпочалося будівництво ратуші та оборонних мурів. У XIV столітті Камінь приєднався до Ганзейського союзу, розширивши тим самим мережу торговельно-політичних зв’язків. У XVII столітті місто тричі змінювало свою територіальну приналежність. Спочатку воно потрапило під владу королів Швеції, потім — Бранденбургу, а наприкінці — Королівства Пруссії. У 1892 році до Кам’єна дійшла залізниця. Під час останньої фази Другої світової війни місто було на 40 % зруйноване під час бомбардувань Червоною Армією. У такому стані воно було передане Польщі. У 60-х роках XX століття частину вцілілої історичної забудови знесли, замінивши її багатоквартирними будинками.

Фрагменти міських і соборних укріплень
Оборонні мури навколо міста почали будувати в першій половині XIV ст. Забудови капітули мали свої власні укріплення. До наших днів збереглися лише їх окремі фрагменти. Матеріал з розібраних мурів був використаний, зокрема, для будівництва будинків.

Центр туристичної інформації у м. Дзівнув
Пункт працює цілий рік, розташований у Міському спортивно-культурному осередку.

Шатровий вітряк
Вітряк, побудований за планом кола, з’явився у 1850 році. Це характерна пам’ятка на карті Воліна, проте наразі вона недоступна для відвідування.
Голландський вітряк було збудовано у 1850 році. Споруда має три поверхи та зведена за планом кола. Об’єкт та його околиці внесено до реєстру пам’яток Західно-Поморського воєводства.
Голландський вітряк — це місце, яке не можна пропустити під час відвідування Воліна. Це характерна для Воліна споруда, відома з листівок. Вітряк та його мальовниче оточення створюють композицію, яку варто увічнити.
Цю величну споруду можна милуватися ззовні. Внутрішні приміщення об’єкта за задумом недоступні, проте іноді, завдяки люб’язності привітного господаря, їх можна оглянути. Подібну споруду можна знайти в селищі Суломіно, що розташоване приблизно за 4 км на північний схід. Волінський вітряк — одна з точок геокешингу.