Оглядовий вежа в Інську
Оглядовий вежа в Інську була побудована в 2019 році. Це сталева ажурна конструкція. Вона має вісім терас (поверхів), з яких можна милуватися прекрасними видами. Щоб піднятися на саму вершину, потрібно подолати 160 сходинок або скористатися ліфтом. Увечері вежа підсвічується, що є додатковою атракцією. Вхід на неї безкоштовний.

Drzewko Przyjaźni

Iński Park Krajobrazowy

Jezioro Ińsko

Jezioro Kamienny Most

Jezioro Klukom (Tłukom, Kluki ), gm. Choszczno
Jezioro rynnowe pochodzenia polodowcowego, położone w granicach Choszczna. Zabudowa miejska przylega do jeziora na 2/3 długości linii brzegowej. Wzdłuż brzegu ciągną się dwa parki: Przyjeziorny i Miejska Górka, w których rosną pomniki przyrody, m.in. dwie topole czarne, buk zwyczajny i dąb szypułkowy. Okalający jezioro stosunkowo płaski pas lądu przechodzi w południowej części w skarpę porośniętą pojedynczymi drzewami. Klukom ma ubogą roślinność wodną, jednak w wielu zakątkach można spotkać rzęsę, rogatka, strzałkę wodną. Faunę przybrzeżną i brzegową najczęściej reprezentują ptaki. Żyją tu perkozy, łyski, kurki wodne, dzikie kaczki i łabędzie. Miłośnicy wędkowania mogą tu złowić lina, okonia, szczupaka, węgorza czy sandacza.
Jezioro Klukom wraz z jeziorami Żeńsko i Raduń, które zostały połączone kanałami, tworzą szlak wodny o długości ponad 10 km.
Powierzchnia: 85,4 ha
Głębokość max.: 17,9 m
Głębokość średnia: 8,2 m
Szerokość max.: 750 m
Długość max.: 2 425 m
Długość linii brzegowej: 5 900 m
Wysokość bezwzględna: 53,7 m n.p.m.

Jezioro Krzemień

Jezioro Marianowskie

Jezioro Sierakowo

Jezioro Starzyc (Chociwel, Starzyca) gm. Chociwel

Jezioro Stubnica

Jezioro Szadzko

Kościół filialny pw. Matki Boskiej Różańcowej

Kościół filialny pw. MB Ostrobramskiej

Kościół filialny pw. Świętych Apostołów Piotra i Pawła

Kościół parafialny pw. Narodzenia Najświętszej Maryi Panny

Kościół parafialny pw. św. Jana Kantego

Kościół parafialny pw. św. Michała Archanioła
Kościół znajduje się w miejscu wcześniejszej świątyni średniowiecznej. Salowa budowla wzniesiona została z cegieł, na planie prostokąta. Wnętrze jest przestronne i jednolite architektonicznie. Nad nawą główną zauważyć można fresk z Ostatnią Wieczerzą. Centralny punkt stanowi zamknięte prostą ścianą prezbiterium z ołtarzem i tabernakulum. Wnętrze oświetlają okna z kolorowymi witrażami, z wizerunkami papieża Jana Paweła II i prymasa Augusta Hlonda.
Kościół poświęcony 23 IX 1946 r.

Kościół pw. Matki Boskiej Bolesnej

Letnisko Wisola

Lipa Siedmiu Braci

Ostoja Ińska

Plaża miejska w Choszcznie

Pomnik "Odwrócona karta historii"

Pomnik Carla Sonnenburga

Pomnik Jana Pawła II

Tor rowerowy Choszczno

Вілла на вулиці Нєдзялковського
Будівля була зведена після 1910 року в стилі раннього модернізму з елементами необароко та неоренесансу.
Після Другої світової війни будівля була штаб-квартирою різних установ аж до 80-х років XX століття, коли її передали лікарні. Спочатку в будівлі розміщувалася адміністрація лікарні, а в 1995 році її переобладнали під реабілітаційне відділення.
Об’єм будівлі нерегулярний, асиметричний і сильно розчленований. Це одноповерхова будівля з утилітарним горищем. На фасадах з передньої та задньої сторін будівля має широкі ризаліти, а на північному фасаді — вузький ризаліт. Головний корпус, а також передній і задній ризаліти накриті окремими високими мансардними дахами, що увінчують фронтони фасаду, а також заднього та південного бічного фасадів. Вузький ризаліт північного фасаду увінчаний виступом, відокремленим дашком від нижнього поверху та накритим невисоким трисхилим дахом. Фасади будівлі асиметричні, покриті фактурною штукатуркою. Вхід до будівлі розташований асиметрично з південного боку переднього ризаліту. Вілла має багаті архітектурні деталі, прикрашена орнаментами з рослинними мотивами. Вікна прикрашені карнизами та мотивами розет. У задньому фасаді чотири вікна першого поверху увінчані спільним фронтоном у формі «ока вола», у полі якого розташований овальний щит у формі літери «К», обрамлений рогами достатку та орнаментами з рослинними мотивами.
Усередині будівлі на увагу заслуговують парадні сходи, прикрашені багатим різьбленням, які збереглися у дуже хорошому стані.
Будівля відкрита для відвідувачів.

Велосипедна зупинка Zaměcin

Велосипедна станція біля Меморіальної палати в Іньську
Залізнична велостанція біля Меморіального будинку в Іньску — це унікальне місце, яке поєднує історію регіону з пристрастю до активного відпочинку. Розташована поруч із колишньою залізничною інфраструктурою, вона нагадує про часи, коли залізниця відігравала важливу роль у розвитку міста та околиць. Сьогодні це зручна зупинка для велосипедистів, яка дає змогу відпочити та познайомитися з місцевою спадщиною.
Це місце спонукає зупинитися на мить, відкрити для себе історію Іньска та помилуватися красою навколишньої природи. Затишна атмосфера, поєднання традицій із сучасним велотуризмом та близькість мальовничих маршрутів роблять цю станцію популярною серед місцевих жителів і туристів. Це чудовий приклад того, як можна берегти пам’ять про минуле, водночас популяризуючи активний та сталий відпочинок.

Водонапірна вежа
Водонапірна вежа в Хощні була зведена у 1903 році. Під час Другої світової війни вежа була майже повністю зруйнована. Збереглося лише цегляне ядро вежі. У 50-х роках XX століття вежу відбудували. Для відбудови вежі використовували бетон і залізобетон. У результаті це створило контрастне поєднання з оригінальним стовбуром вежі. Також було змінено первісну, чарівну форму вежі. Наразі вежа виконує утилітарні функції, у її внутрішній частині розташована аптека. Для потреб аптеки на першому поверсі вежі було добудовано додаткове приміщення, призначене для господарських потреб.
Висота вежі становить 32 м, оригінальний стовбур вежі сягає 13 м. Нещодавно фасад вежі було оновлено. Вежа є цікавим об’єктом, її варто побачити під час екскурсії по Хощно. Її можна оглянути ззовні.

Газовий завод
Газовий завод у Хощні було запущено наприкінці XIX століття. Його комплекс складається з власне будівлі газового заводу та адміністративно-житлового будинку. Наразі об’єкт не виконує своєї первісної функції. Його можна оглянути лише ззовні.

Лікарняний колектив
Лікарняний комплекс було збудовано у 1904–1935 роках. До його складу входять такі будівлі: головна будівля, колишня пральня, водонапірна вежа, дитяча поліклініка, технічний відділ, внутрішнє відділення. Більшість будівель виконано у стилі сецесії, але також присутні форми раннього модернізму з елементами необароко та неоренесансу.
Будівництво лікарні розпочалося у 1904 році, а 3 листопада 1905 року відбулося її урочисте відкриття. Проектувальником будівлі був будівельний радник Меттке. Управлінням закладом займався орден йоаннітів. Спочатку лікарня налічувала 30 ліжок. У 1912 році було зведено нову будівлю, призначену для інфекційних хворих. У 1929–1931 роках лікарню розширили, тоді добудували крило, в якому розмістився операційний блок. Після Другої світової війни для потреб лікарні було переобладнано будівлю податкової інспекції 1935 року та житлові будинки, а також зведено нові будівлі.
Територія лікарні вкрита деревами: дубами, буками, каштанами, ялинами. Ця територія вирізняється високими ландшафтними цінностями завдяки зелені, різноманітному рельєфу та краєвиду на озеро.
Об’єкт відкритий для відвідувачів.

Міські укріплення
Міські укріплення в Хощні були зведені на рубежі XIV і XV століть. До сьогодні збереглися лише фрагменти стін. Стіни були збудовані з каменю та цегли, а їхня довжина становила 1600 м. Вони були укріплені системою валів і ровів. Північну сторону захищали болота.
Міські укріплення мали три брами, сім веж і 36 сторожових постів. Брами розташовувалися біля головних в’їздів до міста. З заходу розташовувалися Кам’яна брама (виїзд у напрямку Барлінека та Мислибожа). З південного сходу — Висока брама (виїзд у напрямку Добєгнєва). Млинська брама розташовувалася з півночі (виїзд у напрямку Старгарда).
У першій половині XVIII століття було прийнято рішення про знесення оборонної системи. Було знесено три брами, почато засипати рови та зрівнювати вали. Тоді й виникла ідея перетворити ці території на рекреаційні зони. На території на західній і південній сторонах мурів облаштували парк (нині — Парк Моніушка) та рекреаційно-спортивні майданчики. На південному валу, вздовж вулиці Пястовської, проклали прогулянкову алею, яка носить назву «Пястовські вали».
До наших днів збереглися лише невеликі фрагменти середньовічної міської стіни. Існує значна частина північної стіни, а також уривки південної та західної стін. З розібраних брам залишилася кругла споруда — рондель передньої частини Кам’яної брами — Барбакан. До сьогодні в ньому збереглися стрілецькі отвори та фриз із чорної цегли. Барбакан розташований на розі вулиць Пястовської та Свободи, тут знаходиться будівля міської ради.

Парафіяльний костел св. Франциска Ассизького
Парафіяльний костел св. Франциска Ассизького був збудований з польового каменю та цегли наприкінці 15 століття. Південний портал костелу був перебудований у 19 столітті у вигляді круглого арочного порталу в загостреній ніші. Східний фронтон прикрашений блендами та пінаклями. Костел був зруйнований під час Другої світової війни. Його відбудова розпочалася лише у 1982 році і тривала шість років. Церковну територію оточують фрагменти кам'яного муру з готичною брамою 15-16 століття. Інтер'єр костелу прикрашають скульптури та розписи із зображеннями святих.
Освячений 5 жовтня 1986 року, належить до парафії Матері Божої Неустанної Помочі в Сучані.
Розклад богослужінь: неділя. Неділя: 10.30, середа: 16.00: 4 X.

Питна вода

Пляж в Інсько
Пристань для яхт пропонує місце відпочинку для всіх, хто насолоджується красою озера Інско та самого Інско. До послуг гостей їдальня та прокат водного спорядження.

Пошкоджений міст через річку Іну на ділянці Славецин — Носово
Міст придатний для проїзду. У червні 2026 року міст було відновлено у вигляді, що забезпечує проїзд пішоходам та велосипедистам.
Пошкоджений внаслідок пожежі міст на річці Іні, на ділянці Славецин – Носово.
Міст розташований на трасі повітової дороги. Повітові органи приступають до розробки документації на новий об’єкт. У зв’язку з цим перешкоди на маршруті можуть тривати навіть кілька років, доки не буде завершено будівництво нового мосту.
Оновлення: 06.2026 р.

Рекреаційна зона біля клубу в Мосіні
Невелике місце з навісом і столом біля кімнати відпочинку. Є також дитячий майданчик.

Рекреаційна зона в парку в Ліновку
Невелика рекреаційна зона, мальовничо розташована в колишньому парку маєтку. Тут є спортивне майданчик і лавки. Парковими доріжками можна дійти до озера, де знаходиться місток і є доступ до води.

Рекреаційна зона в Радачево
Великий навіс і зелена зона ідеально підходять для автобусної зупинки.

Рекреаційна зона в Сухановеку
Великий навіс і зелена зона ідеально підходять для автобусної зупинки.

Рекреаційна зона в центрі Носова
Великий навіс і зелена зона ідеально підходять для автобусної зупинки. Поруч також є станція самообслуговування для ремонту велосипедів.

Сільський пляж на озері Вапницьке

Самообслуговувальна станція ремонту велосипедів

середньовічне городище

Станція Огниця
Залізничний вокзал Огниця - відправлення, прибуття, інформація

Станція Реч Поморський
Залізничний вокзал Реч Поморський - відправлення, прибуття, інформація

Станція самообслуговування для ремонту велосипедів
Станція розташована перед школою в Сучані.

Станція Хоцивель
Залізничний вокзал Чоцивель - відправлення, прибуття, інформація

Станція Хошчно
Залізничний вокзал Хошчно - відправлення, прибуття, інформація

Старе місто
Історія Хощна сягає XIII століття. У 1284 році місто отримало привілей про заснування. Наприкінці XIII століття площа міста становила 24 га. Воно було розплановане за паралельним принципом і мало форму півкола. Місто поділялося на чотири квартали з ринковою площею в центрі. У XIV та XV століттях місто переживало економічний та політичний розквіт. Тоді забудову міста становили: чотирикутний ринок, мережа чотирьох головних і поперечних вулиць, а також система укріплень. На ринку розташовувалися парафіяльна церква з кладовищем, ратуша, торговий дім, крамниці та м’ясні лавки. Оборонну систему міста утворювали кам’яно-цегляні стіни, 36 сторожових веж, 5 оборонних башт та 3 брами: Висока, Млинська та Кам’яна.
Під час Тридцятирічної війни (1618–1648) місто зазнало значних руйнувань. З колишньої забудови залишилися лише міські укріплення. Під час відбудови міста після війни забудову розріджували, а головні вулиці вимостили бруківкою. Наприкінці XVIII століття з’явилися вуличні насоси. До XIX століття міська забудова розташовувалася в межах мурів та передмість перед міськими воротами. У 20–30-х роках XX століття з’явилася забудова вулиць, прокладених на південь від старого міста.
Коли в лютому 1945 року Хощно було захоплено радянськими військами, було зруйновано 1345 будівель — понад 80 % забудови. Найбільше постраждало Старе місто. Крутопотужна відбудова міста тривала до 60-х років. З довоєнної архітектури збереглося лише кілька об’єктів, серед яких — парафіяльна церква, барбакан, половина водонапірної вежі, вокзал, залишки міських мурів. У 1984 році Хощно відсвяткувало 700-річчя заснування міста. Територія старого міста внесена до реєстру пам’яток.

Стежками Західних Озер, етап XII. Ділянка на стадії будівництва Мар'яново-Інсько
Етап XII будівництва велосипедного маршруту «Західні Озерні Краї». Ділянки в гмінах Маріаново, Добжани, Іньско та розмітка в гміні Добра (Щетінська). Проект буде співфінансовано за рахунок європейських фондів.
Інвестиційний проект має бути завершений у другій половині 2026 року, восени.
Загальна довжина інвестиційних ділянок становить майже 22,4 км, а ділянок, що підлягають розмітці, – близько 6 км. Дві інвестиційні ділянки: Маріаново – Мосіна та Мосіна – Іньско, а розмітка буде виконана в Іньско та на ділянці Добра – Державний кордон.
Залізнична ділянка Маріаново – Мосіна є частиною недіючої вузькоколійної залізничної лінії Старгард – Стара Домброва – Трубкі – Кози Поморські, яка у 2002 році була внесена до реєстру пам’яток, тому в рамках цього проєкту буде створено низку елементів, що нагадують про історію цієї лінії. Колійне полотно, на якому буде прокладено велосипедну доріжку, сьогодні частково демонтовано, а частково засипано землею та заросло.
Після демонтажу рейок планується їхня експозиція на окремих ділянках проєктованої велосипедної доріжки, що вказуватиме на історичний маршрут залізниці разом з її історичною метровою колією. Експозицію передбачено на п’яти 8-метрових ділянках. У районі трьох колишніх залізничних зупинок на цій трасі будуть створені місця з інформаційними табличками про пам'ятку.
У рамках інвестиції також планується реконструкція мосту через річку Должницю. Згідно з проектом, тут з’явиться новий велосипедний місток шириною 3,5 м. Новий проліт у сталевій конструкції буде спиратися на існуючі бетонні опори. Цікавим фактом може бути також те, що елементи демонтованої залізничної лінії будуть збережені та перевезені до місця, яке вказало Товариство Старгардської приміської залізниці. У майбутньому їх планується вбудувати на ділянці Старгард – Малкоцин.
Нова ділянка велосипедної доріжки матиме бітумне покриття шириною 2,5 м.
Будівельні роботи, згідно з підписаним договором, коштуватимуть понад 22 млн злотих брутто. Виконавцем є консорціум компаній: TERLAN з Познані та STANLED зі Старгарда.
Виконавець має 400 днів на виконання всіх робіт.

Утруднення в проїзді. Будівництво естакади дороги S10 на ділянці Сухань - Реч
Маршрут перетинає територію будівництва. Можливі місцеві об'їзди та ускладнення руху.
Планований термін завершення робіт – 24 травня 2028 року.
Дата додавання: 9.03.2026

Фонтан на Ринку
Фонтан розташований посередині площі Івана Павла II. Він має круглу форму, а в центрі розташовано тринадцять струменів, з яких вода б’є до центру. У центрі фонтану розташовані гармонійно поєднані між собою різьблені овальні фігури.

Хощанська земля

Хощеська Алея зірок
Алея зірок польського велоспорту була відкрита в червні 2002 року. Ідею започаткували у 2000 році Збігнєв Стружинський та Ян Шимкевич, а рішення про її втілення ухвалив Ян Кіела, тодішній мер Хощна. Пам’ятник було відкрито з нагоди XXVIII загальнопольського велосипедного критеріуму, присвяченого пам’яті редактора Зигмунта Вайса. На ньому збереглися відбитки долонь багатьох відомих і визнаних велосипедистів, серед яких: Януш Кєржковський, Ришард Шурковський, Станіслав Шозда, Януша Ковальського, Маріана Вєцьковського, Станіслава Кролака, Леха Піасецького, Чеслава Ланга та Зенона Яскули, а також символічна дошка з зображенням розбитої долоні вже покійного Йоахіма Галупчока. Над усім цим красується дошка, присвячена покровителю велосипедного меморіалу, редактору Зигмунту Вайсу.
Алея Зірок Велоспорту має дуже цікаву форму, оскільки... вона не є алеєю. Вона побудована як своєрідна стіна пам’яті. Це висока стіна, на якій розміщено меморіальну дошку та відбитки долонь. З одного боку верхню частину увінчує герб Хощна. Решта майже 30 порожніх місць чекають на заповнення видатними велосипедними долонями.
Автором проекту алеї є пан Даріуш Ланцький з Хощна, а автором портрета Зигмунта Вайса — хощненський скульптор пан Зигмунт Сітко.
Алея з’явилася тому, що в Хощні з 70-х років проводилися велосипедні гонки, і, оскільки вони ставали дедалі популярнішими, на них дедалі частіше приїжджали видатні велосипедисти.