Amfiteatr im. Ignacego Jana Paderewskiego w Koszalinie

Cerkiew pw. Zaśnięcia Przenajświętszej Bogurodzicy w Koszalinie

Dziewczyna z mangustą
Дівчина з мангровими деревами - скульптура Мельхіору Запольника 1977 року.
Багато разів перефарбована, спустошена та понівечена, вона пройшла масштабну консервацію та реставрацію у 2024 році.
Консервацію здійснила Асоціація польських архітекторів, Кошалінське відділення, завдяки гранту з фондів Центру польської скульптури в Оронсько в рамках власної програми "Скульптура в публічному просторі для незалежних - 2024 з бюджету Міністра культури і національної спадщини".

Filharmonia Koszalińska im. Stanisława Moniuszki

Góra Chełmska

Głaz pamiątkowy

Głaz Politechniki Koszalińskiej

Głaz upamiętniający Papieża Jana Pawła II

Jezioro Jamno

Kaplica w Domu Miłosierdzia

Kino Kryterium

Kościół filialny pw. Podwyższenia Krzyża Świętego w Suchej Koszalińskiej Parafia Osieki

Kościół parafialny pw. św. Antoniego Padewskiego

Kościół parafialny pw. św. Stanisława Kostki

Muzeum Aut Zabytkowych

Park Książąt Pomorskich

Park Miejski w Sianowie im. Powstańców Warszawskich

Park Wodny
Park Wodny Koszalin to oddany do użytku w lipcu 2015 r., najnowocześniejszy akwapark na Pomorzu. Na jego główną część składa się kompleks 6 basenów. Dwa z nich znajdują się na zewnątrz, w tym jeden czynny przez cały rok. Wewnątrz obiektu do dyspozycji gości pozostaja 4 baseny: pływacki, do nauki pływania, dla dzieci oraz rekreacyjny. Część rekreacyjna wyposażona została w: jacuzzi, ścienne masażery, wodospady rurowe, gejzery powietrzne, sztuczną rzekę oraz leżanki basenowe. Do oczyszczania wody zastosowano innowacyjny system Daisy, który pozwala zachować krystaliczną czystość wody oraz minimalne zużycie chloru, przez co kontakt z wodą jest bezpieczny dla alergików.
Dla najmłodszych przeznaczona jest wydzielona strefa dziecięca, w której można korzystać z takich atrakcji jak: wodne zabawki, zjeżdżalnie oraz zewnętrzny plac zabaw. Starsze dzieci oraz dorośli spragnieni mocniejszych wrażeń mają do dyspozycji 6 zjeżdżalni: Anaconda, Anaconda czarna dziura, Anaconda Z, Turbo, Cebula oraz Rodzinna.
Dla miłośników ciszy i spokoju przeznaczona została Strefa SPA, w skład której wchodzą: łaźnie (solnkowa i parowo-błotna), sauny (fińska, ziołowa, do rytuałów, zewnętrzna), strefa jacuzzi, bicze szkockie, kabina infrared, groty (solna, lodowa), słoneczna łąka oraz wypoczywalnia z tarasem i sześcioosobowym jacuzzi.
Ponadto w obiekcie funkcjonuje nowoczesna siłownia oraz prowadzone są zajęcia fitness w przygotowanej specjalnie i klimatyzowanej sali.
Znajdująca się na terenie obiektu restauracja oferuje posiłki oraz napoje zimne i gorące.

Pomnik "Tym, którzy walczyli o polskość i wolność Pomorza"

Pomnik Cypriana Kamila Norwida

Skatepark

Skatepark Gwardia

Skatepark w Sportowej Dolinie

Syrenka

Teatr Propozycji Dialog im. Henryki Rodkiewicz w Koszalinie

Wieża Widokowa
Zabytkowa wieża widokowa o wysokości 31,5 m wzniesiona została w 1888 r. wraz z nieistniejącą już restauracją na północ od szczytu. Warto wspiąć się w sumie po 140 początkowo metalowych stopniach, wyżej drewnianych szczeblach drabin dla wspaniałej panoramy tej części Pobrzeża Słowińskiego. Jest to najwyższy punkt widokowy na polskim wybrzeżu Bałtyku; taras widokowy znajduje się na wysokości ok. 160 m n.p.m. Oprócz odległego o 8 km Bałtyku widać jeziora Jamno, Bukowo i Lubiatowskie. Miasta Koszalin i Sianów prezentują się jakby z lotu ptaka. Więcej kłopotu sprawia odnalezienie Białogardu czy Kołobrzegu; konieczna już jest lornetka. Odnalezienie Darłowa ułatwiają bielące się w tle wiatraki elektrowni w Cisowie. Wieża spełnia też funkcję radiostacji. Na wieżę nie powinny wchodzić osoby mające trudności z poruszaniem się, cierpiące na lęk wysokości oraz młodsze dzieci (widoczność ogranicza wysoki murek okalający taras). Góra Chełmska (ani wieża z 1888 r.) nigdy nie pełniła funkcji latarni morskiej. Co prawda zarysy odległej od Bałtyku w linii prostej o 8 km Góry Chełmskiej ze względu na wysokość – 136,6 m n.p.m. są dobrze widoczne nie tylko z jeziora Jamno, ale również wód przybrzeżnych Bałtyku. Ten fakt był podstawą zupełnie fantastycznych hipotez, jakoby Krzyżanka spełniała w średniowieczu funkcję latarni morskiej. Początkiem tej legendy było palenie ogni wokół kąciny pogańskiej (prawdopodobnie chodziło tutaj o stosy ciałopalne, może o ogniska sobótkowe). Praktycznie w każdym opracowaniu dotyczącym historii Góry jest wzmianka o nocnym znaku nawigacyjnym dla żeglarzy. Można się z nich dowiedzieć, że w oknie wieżyczki kaplicy maryjnej wywieszano na noc latarnię, czy to świece, a światło było potęgowane polerowanym, wklęsłym zwierciadłem, dającym duży odblask. Chyba próbowano na koszaliński grunt przenieść znane z innych miejsc rozwiązania, jakie zastosowano np. na latarni z 1306 roku na wyspie Hiddensee czy w nadbałtyckich portach Wisłoujście (1482), Falsrerbo i Travemünde. Ale co ze zwierciadłem? Czyżby o 150 lat wyprzedziło szwedzki wynalazek? Znany koszaliński znawca tematu Marian Czerner wyliczył, że przy wszystkich możliwych ówczesnych środkach technicznych nie było to możliwe, gdyż widoczny na Bałtyku znak świetlny musiałby posiadać jasność 400 świec. Powstają wciąż nowe legendy. Współcześnie w wielu przewodnikach pojawiły się informacje o tym, jakoby z wieży widokowej widoczny był Bornholm, a to przecież ponad 120 km w linii prostej. Idąc dalej tym tropem odszukać można relację obserwatora, który w nocy, przez lornetkę, ujrzał poświatę bijącą znad horyzontu w miejscu, gdzie powinna znajdować się duńska wyspa.

Барельєф "Пам'яті мешканців міста Кошалін"
Брилу "Пам'яті мешканців Кошаліна" було відкрито 29.05.2015 року. Його автором є Зигмунт Вуєк.
Ініціатором встановлення пам'ятника стало Товариство друзів Кошаліна. Пам'ятник вшановує пам'ять понад 20 000 німців, похованих між 1819 і 1926 роками на цвинтарі, що знаходився на цьому місці.
Це гранітний валун, увінчаний металевим хрестом. На валуні прикріплена табличка з написом: "Пам'яті мешканців міста Кошалін до 1945 року". Напис повторюється німецькою мовою: "Zum gedenken der bürger der stadt Koslin".

Валун "Алея пам'ятних дубів"
Алея Меморіальних дубів була закладена 15.05.2006 року. Вона складається з 25 дерев - колонновидних дубів, висаджених у формі літери "Г". Серед дерев знаходиться валун з висіченим написом: "Алея меморіальних дубів".
Алея створена з ініціативи Громадського комітету порятунку старого Кошаліна. Кожен дуб має свого покровителя, це люди, важливі для історії Кошаліна, список яких був створений у співпраці між Музеєм Кошаліна та Державним архівом.
Список покровителів дубів:
1. Św. Jan Chrzciciel
2. Biskup kamieński Hermann von Gleichen
3. Zakon Cysterek
4.JohannMicraelius
5. Książę Pomorski Jan Fryderyk Gryfita
6. Książę Pomorski Kazimierz VII/IX/ Gryfita
7. Książę Pomorski Franciszek I Gryfita
8. Książę Pomorski Ulryk Gryfita
9. Rodzina Schwederów
10. Rodzina Loewe
11. Johann David Wendland
12. Johann Ernst Benno
13. Christian Wilhelm Haken
14. Rudolf Julius Emmanuel Clausius
15. Ernst August Braun
16. Ludwig Karkutsch
17. Hans Grade
18. Rodzina Hendessów
19. Friedrich Schlutius
20. Rodzina Borchardtów
21. Bertha von Massow
22. Friedrich [ojciec] i Friedrich [syn] Onnasch
23. August Friedrich Bernhard von Gerlach - Parsow
24. Dr Isaac Moser
25. Friedrich Wilhelm Strahl

Водний трамвай "Юлек"
Водний трамвай "Юлек" курсує сезонно від початку червня до кінця серпня. Він курсує по озеру Ямно між пристанню на житловому масиві Ямно в Кошаліні та пристанню в Унесі, біля каналу Ямно, а потім прибуває до пристані в Мєльно. Тривалість круїзу становить 30 хвилин до пристані в Унесі і 40 хвилин назад до пристані в Мєльно. Корабель є альтернативою подорожі перевантаженими дорогами з Кошаліна до Мельно та Унеська.
Круїз на "Юльці" дарує незабутні враження завдяки його унікальним мальовничим якостям. Величезні простори озера Ямно, яке займає 9 місце в Польщі за площею, справляють велике враження. Заслуговують на увагу також навколишні краєвиди, особливо вздовж коси, звідки відкривається широка і мальовнича панорама озера, оточена добре видимими північними житловими масивами Кошаліна, масивом Гура Хелмська з оглядовою вежею та Осеки з готичною вежею костелу.
"Юлек" - це судно, спроектоване відповідно до європейських стандартів безпеки для навігації по озеру. Корабель має гібридну силову установку і працює дуже тихо. Він приймає на борт 110 пасажирів і велосипедистів. Зверніть увагу: перевезення велосипедних причепів не передбачено.
Окрім регулярних рейсів, можна організувати круїз для великих груп.
Дивіться сторінку з подробицями про круїзи:
http://mzk.koszalin.pl/julek/

дитячий майданчик та велоремонтна станція самообслуговування

Етнографічний заповідник «Яменська ферма»
Після переселення готів (I–III ст. н. е.) всю Поморську область, починаючи від басейну річки Парсети і аж до гирл Вісли та Одри, заселили слов’янські племена, яких з XII ст. називали кашубами. Спочатку слово «кашуб» означало лицаря — воїна під знаком грифа. Таким походженням пишався засновник династії Гріфітів, народжений поблизу Колобжега, князь Варцислав I. Пізніше правителі, що панували в Поморському князівстві, прийняли титул «князя кашубів». Германізація Помор’я розпочалася з моменту заснування середньовічних міст німецькими поселенцями, яких для цього запросив єпископ Герман фон Гліхен. Слов’янські традиції збереглися до 1945 року лише у двох місцях — у районі сіл Ямно та Лабуш, на північ від Кошаліна, а також у районі села Клукі, біля озера Лебско. Наплив німецьких, а згодом і голландських поселенців (будівників протипаводкових валів уздовж озер Ямно, Дзержецінкі та Унесті) не призвів до повного зникнення кашубської культури, про що свідчать експонати, зібрані в музеї Кошаліна. Розписи на приданому скрині за кольоровою гамою та орнаментами нагадують ті, що експонуються в Кашубському етнографічному парку у Вдзидзах Кішевських.
Також елементи вишивки та спинки стільців мають подібні декоративні форми, багаті на лілії, тюльпани, стилізовані серця та ін. Досить оригінально виглядав і весільний костюм. Усе це можна побачити на виставці в музеї в Кошаліні. Покійний редактор Євгеній Бучак відшукав у Німеччині мешканців села, переселених з Ямна після 1945 року, і поставив їм запитання: «Хто ви?» Відповідь пролунала: «Ми не німці, не слов’яни, а венеди». Коментуючи цю заяву, слід нагадати, що «венеда» в латинській мові означає «слов’янина».

Кімнати для гостей "Парадайз"
Пансіонат ,,Paradise" розташований на вулиці Кантора, 9 у тихій частині міста Мєльно і пропонує номери для 2, 3, 4 осіб з ванними кімнатами. Деякі номери мають балкон або терасу з видом на міський парк та дитячий майданчик. На першому поверсі є міні-кухня для гостей пансіонату. Неподалік є продуктовий магазин і великий дитячий ігровий майданчик. Відстань до моря становить лише 800 метрів по новозбудованій дорозі для пішоходів та велосипедистів.
Ви можете легко припаркувати свій автомобіль на нашій безкоштовній автостоянці та зберігати свій велосипед у гаражі, що замикається. У нас є безкоштовна зарядна станція для електричних велосипедів Bosh та електросамокатів xiaomi, а також звичайна зовнішня розетка на 240 В для підключення власного зарядного пристрою. Ми надаємо безкоштовний wi-fi інтернет для гостей. Власники самі є завзятими велосипедистами і з радістю допоможуть з маршрутами тощо. У нашому саду в розпорядженні гостей: міні-майданчик з гойдалкою, гіркою і пісочницею, тераса зі столиком і садовими гойдалками, столики, лавки під навісом на фотоелектричних батареях, щоб перепочити після сонячного дня на пляжі, мангали, де можна відпочити ввечері. Поруч знаходиться зелений міський парк з найбільшим дитячим майданчиком в Мєльно, волейбольним і футбольним полями.

Камінь на честь кардинала Ignacy Jeż
Пам'ятний обеліск знаходиться біля дуба кардинала Ігнація Єжа. Дерево було посаджене 30 червня 2008 року мером Кошаліна Мирославом Мікієтинським, єпископом Едвардом Дайчаком і Томашем Чучаком, головою міської ради. На камені було викарбувано напис: "Преосвященний кардинал Ігнацій Єж, почесний громадянин Кошаліна".

Кемпінг Браво
Кемпінг Brawo - це цілорічний об'єкт, розташований у зеленій зоні в центрі Мєльно. Він огороджений і знаходиться під наглядом 24 години на добу. Тут можна поставити намет, орендувати кімнату або одно- чи двомісний котедж. У липні та серпні краще зробити бронювання. Гості мають доступ до санвузлів з постійною гарячою водою. Є кухня (електрична плита, мікрохвильова піч, чайник) і пральна машина (за окрему плату). Є можливість зберігати велосипеди та сушити одяг. У липні та серпні також доступний сніданок. Приблизно в 200 м від хостелу є кілька великих магазинів (Polo Market, Dino, Biedronka).

Культурний центр «105» — «Будиночок ката» у Кошаліні
Будинок Кати на вул. Гродзькій, 3 — це готичний житловий будинок, зведений у XV столітті на трапецієподібному плані, що було зумовлено дугоподібним проляганням лінії міських стін у цьому місці, ймовірно, з використанням фрагмента колишньої вежі. Оголений під штукатуркою, збережений фасад зачаровує готичною архітектурою — гостроарковим входом і сліпими вікнами першого поверху, кутовим контрфорсом та пристінними лізенами, що сягають до середини другого поверху. Наразі тут розташована штаб-квартира товариства під назвою «Театр пропозицій “Діалог”», що віддає перевагу сучасним театральним виставам з одним актором. Це також місце проведення декламаційних виступів та інших культурних заходів. Колись у цій будівлі мешкав кат, який перебував на штатній посаді з 1464 року, коли міська рада викупила у єпископа право судити та виносити вироки. За дрібні провини тоді загрожували батоги, ганебний стовп або закуття в кайдани. Тяжкі злочини каралися смертю, яку виконували різними способами. Батькоубивців засовували у мішок і топили, відьом спалювали на вогнищі, винних у інших злочинах вішали та обезголовлювали. Страти відбувалися, залежно від походження засудженого, у двох місцях — на Пагорбі Повішених на вул. Домбровського (за етнографічним заповідником), де стояли шибениці, або тимчасово на Староміській площі, виключно для осіб шляхетного походження. Професія ката залишалася в родині й передавалася від батька до сина. Останній вирок кат виконав у 1893 році, але його родина мешкала в цій кам’яниці ще в міжвоєнний період. У середньовіччі виконання вироків було водночас видовищем для натовпу, а кат отримував за свою діяльність гідну винагороду. У своєрідному прейскуранті послуг ката найбільше можна було заробити на страті через відрубування голови або спаленні засудженого — аж 10 флоренів. Половина цієї суми була
передбачалася за тортури, зокрема розтягування на колесі, та поховання самогубці (забобони не дозволяли іншим торкатися трупа). Звичайне виставлення на ганебний стовп, покарання батогом або замикання в кайданах коштувало міській казні лише 9 шилінгів. Своєрідне покарання чекало на жінок, винних у наклепі. Вони мусили стояти біля церкви протягом усього богослужіння з важким мішком каміння; кажуть, це було досить ефективним засобом проти пліток.

Меморіал загиблим мешканцям Кошаліна
Пам'ятник пам'яті загиблих мешканців Кошаліна був відкритий у 1997 році. Його автором і одночасно фундатором є Зиґмунт Вуєк. Пам'ятник складається з двох частин. Перша - це надгробок німецького спортсмена Герхарда Нойєнфельда. Друга частина меморіалу являє собою рівнобедрений хрест з другим хрестом на вершині. На рівнобедреному хресті викарбувано напис німецькою та польською мовами: "Im Gedenken an die toten der Stadt Köslin: В пам'ять про загиблих косалинців 1996".

Музей у Кошаліні
Музей у Кошаліні, розташований на вулиці Млинській, 37-39, зі своєю 100-річною історією та різноманітними колекціями в галузі мистецтва, археології, етнографії та історії, є унікальним місцем на карті Кошаліна, де мешканці та туристи можуть дізнатися про багату історію регіону. Увагу дослідників і шанувальників польського мистецтва другої половини 20 століття привертає Осецька колекція, яка є результатом знаменитих майстерень під відкритим небом, організованих у 1963-81 роках у селі Осеки поблизу Кошаліна.
вул. Млинська 37-39
75-420 Кошалін

Палац мельника та млин
Перший млин на цьому місці було зведено у XIII столітті, у зв’язку з наданням Кошаліну міських прав у 1266 році. Комплекс зберігся до пожежі в місті, що сталася у 1601 році. У 1838–1842 роках було зведено нинішні будівлі. Новий млин було оснащено сучасним технічним обладнанням та водяною турбіною, завезеною аж зі Сполучених Штатів, яку встановили у 1878 році. У 1890–1897 роках поруч із млином було зведено Палац Млинаря. Після Другої світової війни палац став штаб-квартирою державних зернових підприємств. З 1991 року в будівлі розміщується Музей у Кошаліні.

Пам'ятник "Зв'язкам закордонної Полонії з Батьківщиною"
Пам'ятник "Зв'язки польської громади за кордоном з Батьківщиною" було відкрито 21 липня 1976 року. Його автором є Ромуальд Гродзький. Пам'ятник виготовлений з пісковика і має форму чотирикутного стовпа, що звужується донизу. Стовп розділений на три чверті - рельєфи. У найнижчій частині зображено польський народ - матері, що обіймають дітей, жінка, що схилилася над буханцем хліба. У середній частині - силуети солдатів у касках. У верхній частині рельєфів зображено картину сьогодення: збір фруктів, посів зернових, праця. На вершині розташоване орлине гніздо. Поруч з пам'ятником знаходиться брила з пісковика з написом: "Пам'ятник зв'язку Полонії з Батьківщиною. Відкриття - 1976 рік".

Пам'ятник Родла
Автором пам'ятника "Родло" є Зиґмунт Вуєк. Відкриття пам'ятника відбулося 13.10.1982 р., воно було одним із пунктівнауково-популярної сесії, присвяченої значенню таємної освіти під час окупації та боротьбі Союзу поляків у Німеччині за польську школу .
Пам'ятник виготовлений з тесаного граніту, на передній стіні викарбувано знак родла, а бронзова табличка частково закриває цей знак. На табличці викарбувано напис: "Поляк поляку, брат брату.... У 9-ту річницю заснування 5-го округу Союзу поляків у Німеччині, в пам'ять про тих, хто віддав життя за Польщу". До 2007 року на вершині пам'ятника був бронзовий орел Пяста, але його, ймовірно, вкрали. 2008 року з'явився новий орел з мармуру, виконаний за зразком гуттерграфа зі з'їзду Союзу поляків у Німеччині.

Променад Дружби в Мельні
Променад Дружби в Мельні — це приморська прогулянкова алея довжиною 1,5 км, історія якої сягає 1908 року. Вона була створена з метою захисту морського узбережжя від руйнівного впливу води. Променад освітлений на всій своїй довжині, що дозволяє прогулюватися навіть після настання темряви. Прогулюючись бульваром, відвідувачі можуть милуватися піщаними пляжами та морем, а також скористатися пропозиціями численних літніх майданчиків, кафе-морозива, кав’ярень та різноманітних магазинів. Можна також відпочити на лавках, що стоять на променаді, або спуститися прямо на пляж одним із сходів. Над головним входом на пляж на вулиці Костюшка в Мельні побудовано дерев’яний місток з оглядовими терасами, на яких можна відпочити в літніх кафе та милуватися прекрасними видами на море.
Біля входів на набережну розташовані під’їзди, пристосовані для людей з інвалідністю та дитячих візків.

Публічна бібліотека ім. Йоахіма Лелевеля Кошаліна
Публічна бібліотека ім. Йоахіма Лелевеля в Кошаліні - це самоврядна культурна установа, яка працює в Кошаліні з 1947 року. Ми є найбільшою публічною бібліотекою в Центральному Помор'ї. Користувачі обслуговуються у 10 філіях, розташованих у Кошаліні та головній бібліотеці, що знаходиться на площі Полоній, 1. Наша діяльність зосереджена насамперед на популяризації читання та поширенні знань та інформації про культуру і науку. Ми пропонуємо нашим користувачам послуги у сфері видачі та надання у користування наукової, науково-популярної та дидактичної літератури, а також белетристики. У нас є велика колекція поточних та архівних журналів, документів з суспільного життя Кошаліна та регіону, аудіокниг, касет і платівок. Читачі можуть користуватися безкоштовним доступом до Інтернету. Наша культурно-освітня пропозиція орієнтована на одержувачів культурних благ різного віку. Ми організовуємо різноманітні зустрічі з авторами, книжкові акції, конкурси, хепенінги, концерти, фестивалі, лекції, конференції, воркшопи та курси. Ми співпрацюємо з іншими культурними та освітніми установами, товариствами та асоціаціями, які хочуть бути партнерами у забезпеченні доступу до сучасної інтелектуальної продукції. Тут є місце для сімейних читачів, любителів подорожей та народних умільців.

Пункт ремонту велосипедів самообслуговування

Туристична інформація в Мієльні
Інформаційний туристичний центр у Мієльні – це місце, створене для потреб відвідувачів регіону та самих мешканців. Цей заклад безкоштовно надає інформацію про регіональні туристичні атракції, такі як: пам'ятки, оглядові майданчики, природні заповідники тощо. Для туристів, які віддають перевагу активному відпочинку, зібрано базу знань про пішохідні та велосипедні маршрути, а також про можливості риболовлі.
Зацікавлені особи можуть дізнатися про місця, пов'язані з відпочинком, об'єкти культури громади Мієльно та навколишніх населених пунктів (бібліотеки, будинки культури, музеї, театри), про спортивні та культурні заходи, що відбуваються в регіоні, а також отримати інформацію про транспортне сполучення.
Інформаційний пункт також надає допомогу в пошуку місць для проживання та харчування.
На місці можна придбати карти, путівники, магніти, футболки, чашки, Wander Card, а також отримати безкоштовні видання та карти, включаючи брошури та велосипедні карти. За окрему плату можна скористатися послугами ксерокопіювання. Туристам надається ноутбук з доступом до Інтернету.
Інформація надається польською та англійською мовами.

Фонтан
Фонтан, розташований на території Парку Поморських Князів, був збудований на початку XIX століття. З давніх-давен це було місце відпочинку мешканців міста та туристів, які його відвідували. Нещодавно парк пройшов ревіталізацію, а фонтан було відреставровано. Наразі це сучасний об’єкт, що демонструє водяне шоу та виблискує всіма кольорами веселки. У сезон перед фонтаном розкинувся квітковий килим, який варто побачити. Це ідеальне місце для прогулянки на свіжому повітрі.